Engang levede en smuk, ung kvinde i et meget koldt hus i Skotland.
Huset var koldt. Bedstefaderen havde begået selvmord.
En dag kom barnebarnet for at besøge huset.
Han syntes, den smukke, unge pige var en engel på jorden.
Barnebarnet arbejdede hårdt.
Han læste og tænkte og tegnede og skrev.
Han skrev et eventyr til hende.
Hun var 12 år gammel.
Hendes mor og far var søde.
Hans var onde.
Da hun blev stor, giftede han sig med hende.
Du kan ikke gifte dig med ham.
Hvorfor ikke? Jeg elsker ham højt.
Han er rig og berømt, og jeg vil aldrig se dig igen!
Sikke noget vrøvl!
Kom og besøg os i London!
London, Sophie! Jeg tager endelig fra Skotland -
- og du skal med.
Vi tager til fest i gule kjoler -
- med musikere, digtere og store kunstnere -
- som vil male dig.
- Er det rigtigt? - Ja!
Det bliver meget spændende! Kom så!
Find flere blade til puderne.
- Må min kjole være lyserød? - Ja!
Naturen skal styre dine penselstrøg.
Vis, hvordan hun er i virkeligheden -
- uden at fremhæve eller skjule noget.
Sådan vil I afsløre Guds sandhed.
Kort sagt:
Mal det, I ser -
- tegn det, I ser.
Vi takker Gud for ægteskabet -
- og vi beder om Guds nåde, så ægteskabet kan blive beriget.
I Guds tilstedeværelse og foran disse vidner -
- erklærer jeg jer for mand og kone.
- Gud velsigne jer. - Tak.
Mine venner...
I må se mig som en mand, der ikke er kunstner -
- men alligevel har fået en muse.
Se denne mand som -
- en heldig dødelig -
- bundet til dig i ånden -
- nu og fremover.
Sophie!
Vi ses i London.
Farvel!
Jeg har lige indset -
- at vi aldrig har været alene før.
Luk øjnene.
Perfekt.
Blomster! Blomster!
Rolig. God dreng.
- Værsgo, herre. - Tak, Alfred.
Velkommen til Denmark Hill.
Nej...
Velkommen hjem.
George. Der er du.
Det er din nye frue.
Vær ikke nervøs. Tag hendes hånd.
Han er en fin fyr, fuld af gode idéer.
Sig til dem, vi er ankommet.
- Min dreng. - Tillykke.
- Min skat! - Tillykke.
- Endelig hjemme! - Velkommen.
Vi er glade for, I er blevet gift!
- Mange tak. - Havde I en god rejse?
Togturen var lang og kold -
- men jeres karet fik os til at glemme det.
Det er en meget behagelig karet.
- God kvalitet. - Dejligt blød.
- Kom med. - Hvor er John?
Mrs. Ruskin forbereder hans bad.
Hun glædede sig til se ham.
Følg mig.
- Jeg må skifte tøj. - Naturligvis.
Men det har du masser af tid til.
Kom nu og se.
Det blev købt -
- i anledning af jeres bryllup.
Johns bøger har gjort Mr. Turner berømt.
Dette maleri er allerede steget i værdi.
Gud velsigne vores rigdom -
- og gøre os hensynsfulde over for andre.
Velsign os og pas på os.
Vejled os hele livet.
Tak, Herre -
- fordi du bragte mit hjertes skat sikkert hjem.
- Amen. - Amen.
Jeg håber, du har det bedre.
- Vi savnede dig til brylluppet. - Det var en skam.
Nu er det overstået.
Du ser tyndere ud end sidste år.
Jeg blev syg. Fars vanskeligheder var hårde for os alle.
Det er slut med at bekymre dig om penge.
Men du, min dreng -
- har vist taget lidt på.
Gjorde den skotske luft dig godt?
Skotland styrker ikke helbredet.
Du vil hoste hele vinteren.
Det går meget bedre.
Jeg er stærkere.
Jeg maler igen.
John tegnede mig.
Han må have brugt meget papir og maling.
Naturligvis, med den model.
Den er til dig.
Velkommen i familien.
Et af mine yndlingssmykker.
Du får det nu.
Du vil alligevel arve det.
Tag det roligt.
Lad hende gøre det.
Sådan er mødre.
Tag en slurk.
Godmorgen, frue. Har De sovet godt?
Hvad vil De have?
Har alle spist morgenmad?
Ja.
Kl. 7.00 hver morgen.
Det vidste jeg ikke.
Jeg var træt og hørte ikke John.
Det gør ikke noget.
- Æg? - Tak.
- Anna? - Ja, frue?
Ved du, hvor John...
Hvor Mr. Ruskin er?
Han arbejder.
Effie?
John.
Jeg tænkte nok, du arbejdede her.
Jeg har ødelagt den.
Det gør ikke noget.
Har du sovet?
Det tror jeg.
Jeg så på dig.
Sov du ikke? Du var så træt.
Jo.
Efter lidt tid.
Hvad skal vi lave?
Hvad laver ægtefolk?
Det ved jeg ikke mere om end du.
Men jeg skal arbejde.
Så læser jeg ved siden af dig.
Du vil kede dig.
Gå ud og find mor?
Hjælp hende i haven.
Godmorgen.
Godmorgen, mit barn.
Har du sovet godt?
Ja.
Og spist morgenmad?
Ja. Tak.
John bad mig hjælpe dig.
Mig? Nej tak.
Ingen må røre mine roser. Det ved John.
Så hjælper jeg John.
Med hvad?
Hans arbejde.
Det kan du ikke.
Jeg kan tage noter. Spidse hans blyanter.
- Jeg kan... - Min skat.
Du har ikke giftet dig med en almindelig mand.
Og den bedste måde -
- at hjælpe ham på er at lade ham være alene.
Alene?
Vi er jo lige blevet gift.
John skal arbejde uforstyrret -
- for at opnå anerkendelse.
Du bør stile efter den bedste position i samfundet.
Hvad skal jeg gøre?
Jeg har altid fundet trøst i mine roser.
Og min bibel.
De unge kunstnere har nået -
- et tidspunkt i deres karriere -
- et vendepunkt -
- hvor de vil blive glemt -
- eller berømte.
Deres fremtid vil afhænge af kritikken -
- af deres værker.
Vi er sent på den.
Ægteskab er at lære at vente.
Hun er klar.
Måske bør du tale med hende.
Vi prøver at finde sandhed -
- og enkelthed fra fortiden.
Den integritet, mener jeg, er gået tabt.
Akademiets rygte -
- skal beskyttes!
Vi kan ikke hænge de provokerende -
- og deformerede værker på væggene -
- i denne institution.
Mine herrer.
De kan fortsætte samtalen ved bordet.
Lady Eastlake.
Sir Charles, det er Deres opgave -
- som formand for Akademiet -
- at beskytte os mod denne grimhed og forvirring!
Tag malerierne ned før udstillingens start.
Lyt ikke til dem!
De er blot barnlige charlataner og amatører.
Tag dem ned. De er en hån mod disse mure.
Mine herrer.
Tak. Nu...
Hvad er formålet med kunst?
Nu går det for vidt!
Hvad er formålet med kunst?
At skabe idealer? Eller sentimentale udgaver?
Selvfølgelig ikke.
Formålet er at afsløre sandheden.
Formålet er at illustrere Gud.
Ikke gennem karikaturer.
- Eller grimhed! - Lad ham tale.
Hvad har han at sige?
Hvis Gud er naturens skaber -
- er Gud også skaberen af fordærv -
- sygdom og grimhed.
Jeg må indrømme -
- at Proteus og enhver anden vil -
- forelske sig i Hunts Sylvia.
Men sandfærdighed og ærlighed -
- er vigtigere end traditionel skønhed!
Forstår De? Han malede det, han så.
Men hvad ser De, Mr. Ruskin?
Fortæl os om det.
Jeg ser evige sandheder.
Jeg ser Gud.
I disse visionære mænd -
- ser jeg den bedste kunstskole i -
- i 300 år.
Det er latterligt! De er imitatorer.
Middelalderlige forfalskere!
Mr. Ruskin...
Tror De, Gud synes om deres malerier?
Al god kunst -
- hylder Gud.
Hvis han synes om sig selv -
- gør vi det også.
Jeg finder denne besættelse -
- af en antik stil gammeldags. - Mine herrer.
- Jeg synes, De begge har uret! - Flot.
Det var et interessant spørgsmål og modigt talt.
Lad os glemme Gud.
Hvad synes De om deres malerier?
Jeg ved ikke, hvad jeg synes.
Jeg kan lide dem.
De gør mig glad.
Jeg kan ikke huske, hvornår jeg sidst følte mig glad her.
En frygtelig samling selvbekræftende mænd.
Godt at høre en intelligent kvindestemme.
Goddag, jeg hedder Eff...
Mrs. John Ruskin.
Jeg ved, hvem De er.
Hvem er De ellers?
Elizabeth.
Jeg hedder Eff... Euphemia.
Det er ganske absurd.
Opgive sit eget navn for sin mands.
Det navn, du er døbt med. Det behøver jeg ikke.
Hvorfor ikke?
- Lady Eastlake. - Tak.
Deres mand er...
Akademiets formand, ja. Tak.
Han hader de billeder -
- men han respekterer Deres mands mening, og jeg Deres.
Inviter os til middag.
Godt. Det er en aftale.
Gik det godt?
Som forventet.
De har accepteret at lade malerierne hænge.
Lady Eastlake var venlig.
Jeg vidste ikke, hvem hun var.
Lady Eastlake?
John, tillykke! Du har vundet.
Du må være stolt?
Det ved jeg nu ikke.
Det vil tage tid at komme mig over det.
Der stilles så mange krav til dig fra alle sider.
Folk er altid ude efter noget.
Det er hårdt for dig.
Kom, min skat.
Jeg glemte at sige -
- at Lady Eastlake kommer til middag.
Her?
Eastlake?
John?
Ja?
Vi er da ikke fattige?
Fattige?
Slet ikke.
Hvorfor spørger du?
Jeg ville bare sikre mig.
Hvorfor?
Vi har penge nok til at få børn.
Du er jo kun et barn.
Nej.
Jeg er ikke et barn.
Jeg er gift.
Når vi lever som ægtefolk...
Vi er ægtefolk.
Vi lever adskilt.
Jeg vil elske at holde hus.
Vores eget hus. Med barneværelse.
I byen, for at være en del af samfundet.
Jeg kan tage mig af husholdningen.
Blive den hustru, du ønsker.
Kan jeg hjælpe?
Ja, Anna, tak.
Jeg leder efter nål og tråd.
Jeg vil sy Johns skjorte.
Undskyld, frue.
Det var jeg ikke klar over.
Jeg gør det med det samme.
Jeg syr den.
Det har altid været mit arbejde.
Det er det ikke nu.
Jeg er hans kone.
Jeg passer på hans ting.
Tak, Anna.
Som De ønsker, frue.
Min kære...
Jeg er god til at sy.
Johns skjorte bliver som ny.
Hvis mor skulle sy tøj -
- strømper eller bleer -
- spurgte hun altid mig.
John har ikke ble på.
Det ved jeg godt.
- Jeg mente bare... - Jeg ved, du mener det godt -
- men fornærm os ikke ved at antyde, at vores søn går med hullede strømper.
Du glemmer, hvor du er.
Naturligvis. Tilgiv mig.
Du glemmer, hvem du er.
Anna!
John.
Mrs. Ruskin beder Dem tage det.
Hvad er det?
Hendes mirakelkur.
Hvad er der i?
Jeg ved det ikke.
Hun vil forgifte mig. Jeg tager det ikke.
Mrs. Ruskin var meget bestemt.
Lady Eastlake, Sir Charles.
Det er os en ære.
Jeg har prøvet, uden held -
- at rose Deres søn for de vidunderlige, nye bøger.
Som er en lang klagesang.
Vi ville lykønske dig med -
- din fascinerende hustru.
Hvor er hun?
Chokerede jeg hende, da vi først mødtes?
Undskyld mig?
Selvfølgelig.
Hvorfor er hun ikke klædt på?
Stå op med det samme.
Jeg er syg. Mit hoved.
Du er ikke syg, blot lidt pivet. Du fik din medicin. Stå nu op.
Hvis hun ikke snart kommer ned -
- vil jeg vide hvorfor.
Euphemia! Der er du.
Mit kære barn, hvad er der galt?
Du er kridhvid.
Nej, jeg har det udmærket.
Kom og sæt dig ned.
Sir Charles talte om -
- den fine reaktion på Johns nye bog, Euphemia.
Fortsæt, Sir Charles.
Den har som sagt været overvældende.
Han blev kaldt vor tids største lærer.
Tilgiv mig, Charles -
- men pigen behøver ikke høre om sin mands triumf.
Hun har brug for en kop stærk te.
Tror De det?
Euphemia, er du syg?
Undskyld mig. Kom.
Kom.
Det er bare hovedpine. Jeg er ked af det.
Det er vist snarere dit ægteskab.
Sig mig, Effie -
- har du nogen at tale med?
Det var en fejltagelse.
Det tænkte jeg også -
- da jeg var blevet gift.
Det er svært at begynde på noget nyt.
Men vi er ikke begyndt.
De vil ikke lade os.
I skal ikke altid bo her.
Det må være en midlertidig ordning.
De vil have ham til at blive.
De har altid haft ham for sig selv.
De lod ham ikke lege med andre børn, da han var lille.
Hun flyttede til universitetet og så ham hver dag.
Hun vil aldrig slippe ham.
Mit kære barn -
- det er uhensigtsmæssigt, at I ikke har jeres eget hjem.
Tak for Deres venlighed.
Det skal nok gå.
Du er en stærk og klog pige. Du klarer dig.
Men du må glemme alle tanker -
- om at have begået en fejl.
Hvad hvis jeg har?
Så må du desværre -
- leve med det. Der er ingen vej tilbage.
Nej.
Selvfølgelig ikke.
Det vil gå i orden af sig selv -
- når I får børn.
De får ægteskaber til at holde.
Kan du tilgive mig?
Naturligvis.
Men hvis du tager mig med igen, smider jeg dig i Thames.
Din stakkels mor er ulykkelig.
Jeg kunne intet gøre.
Vi har beskyttet dig -
- siden du var barn -
- fra alle forhindringer for -
- dit talent.
Det er lykkedes jer.
Men hvert talent har brug for en mentor.
I aften kom Akademiets formand -
- for første gang til huset.
Han er den bedste leder, du kunne ønske dig -
- på kunstområdet.
Din hustru er ikke i stand til eller villig til -
- at gøre den nødvendige indsats.
Det kan påvirke din karriere.
Jeg er ked af, jeg har skuffet jer.
Vi advarede dig om pigen.
Men du gik dine egne veje.
Du må sørge for, det ikke ødelægger -
- alle vores drømme for dig.
Du ser trist ud. Du ville ikke have kaffe, vel?
Nej, jeg ville bare -
- se til det stakkels barn, og hun er ikke glad.
Det var du heller ikke.
Det sagde jeg til hende.
- Du var slem. - Du var arrogant.
- Ja. - Og fraværende.
Det her er mere kompliceret.
Hun skal have ham ud af deres klør.
De lyder som drager i et eventyr.
Det var ikke meningen.
Men måske er det sandt.
Hvad sagde han om Venedig?
Jeg håber, han kommer uden forældrene.
John?
Tak, fordi du tog mig med.
Lady Eastlake sagde -
- at jeg er ansvarlig for...
Vi skal passe på Dem.
Det er venligt.
Slet ikke.
Vi får sjældent nyt blod her.
Jeg sender breve -
- så De bliver inviteret ud.
Jeg kan se -
- De ikke kan lide at feste.
Jeg er her for at arbejde.
Skrive en ny bog.
Jeg hader fester.
Jeg kan ikke tage til fest uden følger.
Min hustru er et nemt værtindeoffer.
Hvad siger han?
Han vil ikke til selskaber.
Hun kan deltage.
Har hun en ledsager?
Det behøver vi ikke.
Min kone er en pæn pige.
De skal ikke være bekymret.
Der bliver ingen sladder.
Min mor og jeg kan ledsage hende.
Hvad?
Hvad siger de?
De siger, Deres mand ikke vil more sig -
- men De vil gerne.
Må jeg bede om...
Må jeg bede om ost.
Flot.
De har en smuk accent. Sig det igen.
Igen! Igen!
Han bad om ni cent.
Giv ham mønterne. Sig, penge ikke er et problem.
De er gift med Venedigs rigeste mand.
Rafael, hun gav ham for meget.
Gå derop.
Ingen så -
- dette underværk.
Se her.
Vinden kunne have formet det.
Se hvor blidt.
Og den der -
- er helt anderledes.
Variation skaber glæde.
Ja.
Se dernede.
Hvad ser du?
Det er meget smukt.
Regelmæssigt.
Ensartet.
Som en verden, hvor træerne er ens -
- skyerne er lige store, og mennesker -
- siger det samme igen og igen.
Perfekt udført -
- men helt uden -
- smukke fejl.
Hvis du synes om fejl -
- må du finde mig smuk.
Se, hvad jeg fandt.
For en halv livstid siden.
Kan du huske det?
Hvorfor bliver hun til et træ?
Det er nymfen Daphne.
Han er guden Apollo.
Han begærer hende voldsomt.
Han vil besidde hendes renhed.
Men hun -
- vil ikke have ham.
Hun forvandler sig til et laurbærtræ.
- Det var klogt. - Ja.
Nymfer er meget kloge.
Lad hende bare!
Pas på. En kvinde omkom i kanalen.
Hør på ham! Hvor er han munter.
Se, hun gør sig umage.
Det er faktisk ret svært.
Hvad siger hun?
Åren er nem at styre. Hvorfor betale en gondolfører?
Hjælp mig. Nej, lad være.
Det går bedre.
Du arbejder allerede!
Naturligvis.
Var ballet morsomt?
Ja. Jeg dansede hele tiden.
Du blomstrer op.
Jeg ville visne.
Hvad skriver du om?
At Venedig engang var den mest storslåede -
- og kyske perle, som Adams Eva -
- men nu er faldet i unåde -
- med sin løssluppenhed og korruption.
Hvad mener du?
Før var byen en jomfru.
Nu er den en skøge -
- besat af nydelse og frodighed.
En smuk skøge -
- men en ægte hore.
Stille! Vi sover.
Lad dem være.
Du var også ung engang.
De er ikke mand og kone.
Hun er gift med en englænder.
Den skøre?
De taler om os.
Jeg kalder dem: "Hviskerne."
Vores dans kommer i nyhederne i morgen.
Er Deres mand forberedt på det?
Min mand kan ikke høre hvisken.
Det er han højt hævet over.
Jeg glemmer ikke min pligt som hustru.
Jeg har intet talent for intriger.
Vil De prøve? Den er tom.
Må jeg?
Det vil jeg gerne.
Her.
Godt.
Nej, hold hånden sådan her.
Her.
Det her er bevægelsen.
Nej.
Nej, stop. Stop.
Vent.
Effie.
Er du allerede tilbage?
Ja.
Jeg var træt.
Så læg dig.
Det gør jeg nu.
Mr. Ruskin.
Ved De, hvad der er i Deres mors medicin?
Nej. Men hun har altid brugt den.
Jeg tror, der er laudanum i dem.
En fornuftig behandling.
Men i dette tilfælde...
Hvor længe har hun haft det dårligt?
Næsten hele tiden.
Det ene tilfælde efter det andet.
Men det kulminerede for et par måneder siden.
Hvordan kom det til udtryk?
Hysteri.
Hun så ting -
- vokse på sin krop.
- Hvad? - En forstyrret -
- hjernes fantasi... - Hvad så hun?
Organisk stof.
- Bark. - Træbark?
- Netop. - Interessant.
Det er uden tvivl en nervøs reaktion.
Det forklarer hårtabet.
Hårtabet?
Har De ikke set det?
Her.
Og her.
Jeg anbefaler følgende: Frisk luft, motion -
- et sundt miljø -
- langt fra -
- Deres mor.
Hun er af skotsk oprindelse?
Måske burde hun -
- rejse til sit fædreland for en tid.
Jeg skriver en recept på jern til hende.
- Og til Dem... - Jeg har det godt.
Jeg råder Dem til at være mere opmærksom.
Deres hustrus vanskeligheder skyldes -
- mangel på kærlighed og omsorg.
Hvad ser du på?
Ingenting.
Hvad tænker du på?
Mange ting.
Dans og underholdning.
Og meget andet.
Hvad?
Mr. Millais.
Goddag! Jeg har ikke set Dem længe.
Har De det godt?
De må nyde Deres store succes -
- som jeg ønsker Dem tillykke med.
Tak, min lady. Jeg...
- Trives. - Trives. Og maler?
Jeg har fået en ny ordre.
- Godt. - Det er det.
Jeg skal male vores mester.
- Mr. Ruskin. - Mr. Ruskin?
- Virkelig? - Jeg er heldig.
Vi tager snart til Skotland.
- Skotland? - Hans kone er derfra.
Det ved jeg. Hvordan har hun det?
Godt.
Jeg ved det ikke.
Vi tager vist afsted for hendes helbreds skyld.
Skotland.
Er du klar?
Åh nej!
Bare rolig.
Morgenmaden -
- er på vej!
- Rør dig ikke. - Hvad?
Jeg mener det.
Det er det lys, jeg vil have.
Jeg står ikke model for dig midt i søen.
Nej, men præcis den vinkel -
- vandet, lyset.
Fantastisk.
Må jeg tage sko på?
Ja.
Det er meget venligt af dig at komme.
Du har ingen anelse.
Eller måske har du.
Venligt af mig?
Hvis du ikke troede på mig, vil jeg sulte på mit værelse.
Din far betaler mig generøst.
Euclid, Everett.
Altafgørende.
Start med at læse hans værker.
- Mr. McPhail. - Vil De have den?
Everett?
Ubegrænset glæde!
Posten. Vores frokost. Tak.
Ikke så hvid, som jeg håbede. Men det går nok.
Skal vi gå igang?
Lad os spise først. Er du sulten?
Hvad er der galt?
Dårlige nyheder?
Min stakkels mor.
Hun har aborteret.
Syvende barn.
Hvordan kan hun bære det?
Jeg er meget ked af det.
Jeg må dække bord.
Har Effie det godt?
Hun har det bedre.
Med frisk luft og motion.
Er hun kommet sig over nyhederne?
Hvilke nyheder?
Barnet.
Hvilket barn?
Fru Gray, hendes mor -
- har aborteret.
Et barn til?
Det må være det femte?
- Det syvende. - Det syvende?
Gode Gud!
Har Effie ikke sagt det?
Hendes mor mister så mange børn.
Jeg kan ikke tage mig af det.
Er det ikke lidt kynisk?
Slet ikke.
Med de ynglevaner kan den kvinde -
- ikke forvente, de alle vil overleve.
Se de udsøgte blade.
Du må gøre dig særligt umage.
Hvad?
Jeg kan åbne vinduet, trække gardinet for -
- og vaske mig uden at stå op.
Som at bo i en snusæske.
Hører du, John?
Skal vi starte tidligt?
Everett?
Ja.
Jeg kan ikke fortsætte. Jeg kan ikke bøje fingrene.
Lad mig hjælpe dig.
Jeg har slet ikke arbejdet.
Hvor er Everett?
Han var lige bag mig.
Han faldt.
Hvad skete der?
Jeg gled på båden.
Lad mig se.
Jeg må ikke brække næsen.
- Gør det ondt? - Nej.
Slet ikke.
- Hvorfor må du ikke brække næsen? - Hvad?
Det sagde du udenfor.
Gjorde jeg? Hvor mærkeligt.
Fordi -
- jeg bruger mit eget ansigt som model.
Det er billigere end at ansætte en.
Min næse er nyttig.
Du lugter også med den.
Naturligvis.
Sådan. Ikke mere.
Man skal stoppe i tide.
- Den er udsøgt. - Du må ikke drille.
Jeg ville være misundelig, hvis du ikke var sådan en engel.
Din næse er perfekt igen.
Min utilgivelige selvoptagethed.
Færdig.
Mine Edinburg forelæsninger.
Hun skal ikke med.
Det ville kede hende.
Jeg er kun væk et par dage.
Edinburg er tæt på.
Men hun må ikke være alene.
Hvor skal du hen?
Ingen steder.
Så bliv hos hende.
Du kan ikke efterlade hende med mig!
Jeg ved, det er kedeligt, Everett.
Slet ikke. Men det er upassende.
For guds skyld. Bed Mrs. McPhail komme -
- hvis du frygter de lokale.
Det handler ikke om de lokale.
John, din kones gode rygte er i fare.
Hvis du efterlader hende alene -
- med en ugift mand.
Jeg ville have elsket det som lille.
Mit barndomslandskab var fladt.
Elskede du det højt?
Ja.
Har du set tornetræet?
Feerne bor under træerne ifølge min mor.
Jeg troede hende.
Jeg tog mad med til dem.
Om morgenen var det spist -
- af et dyr -
- og det viste, at de eksisterede.
Til jul lavede min mor skinke.
Jeg ville give noget til feerne.
Jeg hentede skinken, og de kunne ikke skære den.
Så jeg tog hele skinken med.
Det blev opdaget.
Så var det slut med feerne.
Men rævene var glade.
Over tusind til hver forelæsning.
En kæmpe succes.
Men jeg blev straffet med hovedpine.
Gik det godt med Effie?
Selvfølgelig.
Kvinder burde beskæftige sig selv -
- i stedet for hele tiden at kræve opmærksomhed.
Undskyld.
Hvor har du været?
Jeg løb.
Hvor?
Overalt.
Hvor mine ben førte mig hen.
For himlens skyld.
Skift tøj, ellers bliver du syg.
Jeg er syg.
Han giver mig kvalme.
Hvordan kan du holde det ud?
Jeg kan ikke se på, han torturerer dig -
- når jeg ikke kan gøre noget.
Hvad skal jeg gøre?
Hvad kan jeg gøre?
Vær nu sød.
Du kan intet gøre.
Vi tager tilbage til London.
Tegningerne til min bog er klar.
Det kan jeg ikke.
Vi tager hjem på mandag.
Jeg kan ikke tage tilbage.
Jeg kan ikke forestille mig noget værre end -
- at tage til Denmark Hill.
Jeg spørger dig ikke.
Jeg fortæller dig, vi tager afsted.
Jeg kan ikke tage tilbage.
Jeg har skam -
- lagt mærke til din opførsel.
Jeg har set -
- hvad du prøver at skjule.
Vil du skade dit gode rygte?
Det ville hjælpe din fattige far.
Provoker mig ikke mere, Euphemia.
For din egen skyld.
Jeg hader dig.
Han har lyttet og observeret.
- Han ved det. - Vil han ødelægge mig?
Skade mit rygte?
Jeg kan ikke besøge dig på Denmark Hill.
Du må have en person ved din side.
Hvem kunne det være?
Det ved jeg ikke.
Måske min søster, Sophie.
- Hendes besøg skaber ikke mistanke. - Få det ordnet.
Mr. McPhail? Er vi klar?
Ja, sir.
Everett, hjælp min kone.
Lad være med det.
Du lyder som en idiot.
Det er nytår. Vi har ikke modtaget portrættet fra Mr. Millais.
I januar må jeg sidde model.
Jeg er spændt på at se det.
Kan du nævne det -
- i dit næste brev til ham?
Jeg skriver ikke til ham.
Det er en nyhed fra vores vinkælder.
Vi må vænne os til nuancerne -
- i tysk vin før vores rejse.
Skal I ud at rejse?
Det skal vi alle.
Skal jeg med?
- Ingen har sagt... - Det er -
- en gammel aftale.
Hvorfor skal Sophie se byens seværdigheder?
- Hvad er der galt med Peckham? - Hun vil se St. Paul's.
Nej, jeg vil ikke.
Ti stille.
Vi skal besøge min ven.
Everett?
Hvad har de sagt?
Ingenting.
John siger, du har gjort Everett -
- ked af det, ligesom ham.
Hvem er Everett?
- En ven. - Er det ham, vi skal besøge?
Hold op, Sophie.
John må da have lært dig...
Han må have...
Forstår jeg dig ret?
Siger du, at du stadig -
- ikke ved -
- hvordan et intimt forhold -
- fungerer inden for ægteskabet?
Har du ikke oplevet det?
Han har ikke rørt mig.
Ægteskabet er ikke fuldbyrdet.
Han væmmedes ved -
- min krop den første aften.
Han sagde, vi skulle vente, til jeg blev 25.
Han sagde, jeg afskyede ham -
- og det ville være en synd -
- og en endnu større synd at få børn -
- fordi jeg var ond -
- og sikkert skør.
Siden dengang -
- har han aldrig -
- gjort tilnærmelser?
Aldrig.
Magen til grusomhed.
Den mand er...
Hvis han ikke har fuldbyrdet -
- ægteskabet, tror jeg -
- ikke, du er hans kone.
Jeg vil undersøge det. Juridisk. Socialt.
Diskret.
Prøv at undgå skænderier med ham.
Jeg har læst hans bøger.
Jeg har altid fundet ham excentrisk.
Han er meget speciel.
Jeg er dybt overrasket.
Sæt Dem op, Mrs. Ruskin.
Han må være gal.
Hvem er det fra?
Effie.
Du kan ikke gøre mere.
Du må lade tingene ske.
Kom ind.
Sæt Dem ned.
Tilgiv mig.
Jeg har Dr. Lees rapport her.
De siger, han mener, Deres mand er gal?
Desværre er vanvid -
- ikke nok til at få skilsmisse.
Ellers -
- ville halvdelen af ægteskaberne i London være i fare.
Her er argumentet:
"Vi har fundet de sædvanlige tegn på, at hun stadig er jomfru -
- og hendes krop er, som den skal være."
Så...
Det er beviset.
Jeg må sige, jeg aldrig før...
Det er en sag uden præcedens, Mrs. Ruskin -
- men jeg er sikker på, vi kan få -
ægteskabet annulleret på grund af manglende fuldbyrdelse.
Vi må passe på.
Hold Dem langt fra -
- Deres mand for at undgå...
Undgå hvad?
Undlad at opmuntre ham -
- til intimt samvær.
Du skriver meget.
Det gør jeg, min engel.
Jeg har skrevet to bøger om moderne maleri.
En om arkitektur -
- og denne her.
Om Venedig.
Værsgo.
Det er en stor bog.
Jeg vil skrive en endnu større bog -
- om din søsters opførsel.
Om hvor ond hun er.
Du skal ikke sige det. Så vil hun hade dig.
Det er vores hemmelighed.
Du skal ikke være bekymret.
Det gør ikke ondt.
Tak, George.
George?
Hvad har du gjort?
Jeg har ikke gjort noget.
Vask dig, før min mor ser dig.
Det vil jeg ikke.
Jeg afskyr dig.
Jeg har fået et brev -
- fra mor.
Hun beder mig tage Sophie med tilbage til Skotland.
Så må du hellere pakke.
Hvad siger mor?
Det er ikke fra mor.
Se dit værelse igennem, så du ikke glemmer noget.
Tak, George.
Jeg ønsker Dem lykke til, frue.
Det er mange rejsetasker til et kort besøg.
George, lad være.
Jeg hedder John.
Hvor er Sophie?
Oven på.
Der kan kun være en John i huset -
- så herren gav mig navnet George.
Det generede mig ikke.
Det burde det.
Han tog dit navn.
Sophie! Du kommer for sent til toget!
Bær taskerne ud, George!
Du behøver ikke ledsage os.
Alfred kan finde en bærer. Du har travlt.
Hjælp mig op i kareten, John.
Hvad gør du?
Læg den her.
Hvad vil du gøre med den?
Efterlade den.
De finder den, når Alfred kommer tilbage.
Bliver de ikke sure?
Det er et af de mest bemærkelsesværdige billeder i verden.
Du må være meget stolt.
Mr. Ruskin?
Der er en herre, der vil tale med Dem.
Hvor er vi?
Hjælp mig.
Mr. John Ruskin?
Ja.
De sagsøges.
- Sagsøges? - Af hvem?
Mrs. Euphemia Ruskin.
Den anklagede skal selv tage imod dokumenterne.
Det står i loven.
Hvad handler det om?
Det er privat.
Kan De uddybe det?
Javel.
Det vedrører annulleringen af Deres ægteskab.
På hvilket grundlag?
Det er et meget følsomt emne.
Mine forældre kender hele mit liv.
Ikke desto mindre...
På hvilket grundlag?
Impotens.
Goddag.
- Hvem er du? - Sophie.
Hvad er der sket?
Du må ikke se hende.
Det er forbudt.
Det kan ødelægge jer.
Jeg skal sige til dig:
Hun elsker dig højt -
- men vil ikke gifte sig igen -
- til hun har tænkt sig om -
- fordi...
Fordi hun ikke vil være ulykkelig igen.
Hvad sagde han?
Han sagde: "Sig til hende, at jeg ser frem til hende." Nej.
"Til at gøre hende meget lykkelig."
Vil du spille kort?
Til Natsumi Christina, Sho Henrik og Sebastian Mountain -
- som blev født under filmen.